Писма от Америка
Translation ZALMEN BEHAR
Това се случи през пролетта на 1962 г. в района Флорентин, в южната част на Тел Авив.
Тогава бях на 10 години.
Порядъка на живота ми беше съвсем прост: сутрин молитви в религиозното училище,
а вечер филми в местното кино,
които жадно поглъщах представяйки си, че се сражавам за справедливост
рамо до рамо с Кърк Дъглас и Хари Купър.
Родителите ми бяха оцелели от Холокоста, но аз не разбирах какво се е случило там.
В онези дни, моите герои бяха Тарзан от книжките с комикси,
Спартак от киното,
Пол Темпл от радиото и Бабеле Бейе от историите на баща ми.
Доколкото си спомням, с брат ми през цялото време се стараехме,
как да не нараним нашите родители, как да ги направим щастливи.
Всичко това, за да се компенсира страданието им по време на Холокоста.
Никой не ни е казвал, че това е наш дълг. Просто го знаехме.
Пол, там има кола! Те са ни видели!
Наведи се, Стив!
Добре ли си? - Да, Стив.
Сега е мой ред.
Ти удари гумата!
Но... Но това е Шийла Бекстър.
Да, Шийла Бекстър, известна също под името Валентина!
"Страхуваш ли се от смъртта, Спартак? - Не, Антоний.
"Не повече, от страха ми, когато съм се родил. "
Връщай се на работа.
Няма нищо за четене.
Всички на работа.
Хилик, донеси шарана в кухнята, веднага!
Успокойте се, моля.
Е, мои малки гении, кой знае?
Никой да не смее да каже, че няма гении в това училище.
Пилотът на космически кораб се нарича "Астроноват".
И сега,
този "астроноват" на неговия кораб, какво става с него там?
Да, рижавия Юда? - Него го хваща морска болест.
Как може да го хване морска болест, а?!
Той се носи в космическия си кораб, като балон.
Той просто се носи, се носи и се носи. И защо?
Да, Йорам? - Заради гравитацията?
Правилно, но гравитацията е само част от това.
Но, най-вече е заради това, че няма кислород в космоса...
Кой извика? Искам да знам кой извика така?
Хилик, ти ли беше?
Хилик стани и отиди в ъгъла. - Но, учителю...
Не ми казвай "но учителю"! Знам, че си ти. Стани и отиди в ъгъла!
Хайде, по-живо. Разстройваш класа.
Защо ме гледаш като гладна камила, а?
Искаш да ме изядеш ли? Това ли искаш? Отивай в ъгъла.
Аз съм Спартак!
А аз съм Антиох! Напусни класа, негодник!
Отиди при директора и му кажи, че съм те изпратил.
Какъв наглец...
Ривкале!
Хей, сладур.
Какво ще кажете за новата ми кола?
"Шевролет" 1948г.
Била е произведена, когато Бен Гурион провъзгласи тази държава.
А сега погледнете държавата и погледнете моята кола...
Америка! - Наистина е Америка.
Погледнете този двигател. Погледни, Мойше, като бонбон е.
Наистина е като бонбон.
Мойше, имам "Щудебейкър", модел "Ларк". Отлично състояние.
Нови гуми, ако те интересува... - Аз дори нямам шофьорска книжка.
Скорости и волан... Аз ще те науча. Нали, Ривка?
По-добре да спестим парите за нов апартамент.
Да тръгваме, далеч ли е? - Далеч? Това е в Холон.
Това е съвсем близо.
Изчакайте, докато видите парцела.
Казвам ви, Холон ще е град на бъдещето.
Хората ще се преместят там на тълпи и Тел Авив ще се опразни.
Хилик!
Е?
Какво "е"!? Тук е пълна пустош.
Малко въображение! След няколко години ще има нови сгради,
мезонети, супермаркети, магазини, деца, леки автомобили, паркинги!
След колко време ще се нанесем? - О, след година или две.
Ще прескочим утре до адвоката, да платим депозит и готово.
Доста далеч ще е от тук до работата.
А сега по-добре ли е? Всеки ден ходиш пеша на работа.
Нямаме дори автобусна спирка около вкъщи. - Ще има автобусна спирка.
А, така ли? - Ще има. Точно до нашата къща.
Няма да се местя в Холон, той е лъжец.
Сега пък Фройке е лъжец?
Ти ми каза, че само заради Фройке, си излязъл от лагера жив.
Това не е лагер, това е Израел, и ул. "Бенбеништи" е най-хубавата.
Наистина ли? Искаш децата ти да спят на едно легло, докато влязат в армията ли?
Да станат престъпници, както всички останали тук?
Даже няма автобусна спирка в близост до вкъщи.
Това ли ти е проблема? Едно писмо и всичко ще се уреди.
Отново ли писмо? Можеш да публикуваш роман от кореспонденции.
Йонатан, донеси ми писалка и лист хартия!
"До Министърът на транспорта.
"Относно автобусна спирка на улица Бенбеништи.
"Нямаме автобусна спирка около къщата, а това е неприемливо.
"Трябва да ходя цял час до работата.
"Да не говорим за факта, че в целия район няма... "
Синагоги? - Нужници.
"От това на човек може да му се спука пикочния мехур!
"Моля Ви да се погрижите за това. С уважение,
"Мойше Валдман. "
Е, как е?
Вместо нужници, написах тоалетни, така звучи по-добре.
В тоалетните не серат ли?
Е, това е всичко. - Кое е всичко?
Вече ти уредих автобусна спирка и експрес-тоалетна.
Не искам твоята автобусна спирка. Искам да се преместим от тук.
Сърцето ми ще изскочи.
Продължавай с твоите сценки, това няма да ти помогне.
Татко! - Ох, сърцето ми!
Не, татко, не!
Ох, сърцето ми! Ох!
Бях на десет години, когато моя брат, Янкел Валдман,
възкръсна от мъртвите и промени целия ми живот.
Какво толкова интересно има във вестника? Ти буквално си се залепил за него.
Моят син е назначен за съветник на президента Кенеди.
Ето, виж?
Джек Валдман назначен за съветник на президента Кенеди. "
Не разбрах шегата.
Това е стара шега на книговезец. Какво може да направиш?
Не е за образовани хора като твоето семейство.
За мъртвите не се шегува.
Може би той не е мъртъв?
Какво става? Пак ли някой лош сън?
Утре целуни мезузата (кутийка с молитва на вратата) и се помоли на ангел-хранителя.
Добре? Седни.
Е, какво има? Това е само сън, всичко ще мине.
Какво ще кажеш, приличаме ли си? - Това е Президента на Америка.
Не Кенеди. Този дето седи до него.
Джек Валдман, неговият съветник.
Приличаме ли си?
Може би той е от нашето семейство.
Това е Янкале.
А това е майка му. Рахче.
Какво мислиш? Изглежда ли като Джек?
Може ли да е той?
Довиждане.
Готов ли си?
Съдът осъди Адолф Айхман на смърт
за престъпления, извършени срещу еврейския народ.
Трябва ли ти микроскоп? - Той я има "болестта". Виж.
На врата му, виждаш ли?
На същото място като мен. В същата точка.
Мойше, това е изцапано. - Това е заболяването!
Янкеле я имаше също.
Точно като мен.
На същото място. - Това вероятно е Фройке.
Мойше, моля те.
Ривка, Мойше, Холон ви очаква.
Сега слизаме.
Сърцето!
Сърцето ми.
Татко.
Защо свириш "фа", когато искам "си бемол"?
Хилик?
Събуди се, Спартак.
Искаш ли юрганче?
Тишина! Никой да не се смее!
Хайде: Ре, ре, до, ре...
Отвори широко.
Добре, сега да проверим дишането.
Ето малко затоплям стетоскопа,
за да не те побиват тръпки.
Дишай.
Не дишай...
Как си със съня?
Имаш ли лоши сънища?
Какво те безпокои?
Нещо у дома? Приятелите в училище?
Не знам какво става с него, д-р Хендлер.
Не яде, не иска да ходи на училище.
Какво е това, докторе? Може би паротит?
Нито е паротит, нито е отит. Той е здраво момче.
Малко тъжен, но е здрав. - Тъжен?
Може би да даде проба на урината?
Ти и твоите откачени идеи.
Защо мислиш, че Хения има "зли очи"? - Защо, защо?
Защото нейния стомах е ялов, като пустинята Негев, затова.
Не видя ли тя как гледаше момчето?
Без моркови.
Хилик, ти с моркови ли? - С моркови, но без магданоз.
Дай си другата ръка.
Ето, чувствам, че това излиза.
Татко изгони "злите очи" от теб. По-добре ли се чувстваш?
Яж.
Мойше, ставаш ли?
Няма ли да ставаш?
Хилик, ставай, ще закъснееш за училище.
Не се чувствам добре.
Сега вече имам две болни деца.
Хилик, как се чувстваш? - Горе-долу, а ти?
Вече по-добре. - Аз също.
Какво правиш? - Гледам филми.
Кои по-точно? - Спартак се сражава.
А ние получихме нова книга в книговезницата.
"Дани Дийн: Видимо и невидимо"
Аз го харесвам, срещу кого? - Кой знае? Предполагам, че срещу арабите.
Татко? - Да?
Откъде знаеш, че Джек Валдман е синът ти?
Не знам.
Има ли белега от "болестта"?
Знаеш ли името на бащата на Исус Навин?
Разбра ли въпроса? - Разбира се, че го е разбрал.
Знаеш ли името на сина на Спартак?
Кой? - Сина на Спартак. Този, който е воювал с римляните.
Той е имал наложница Вариния, те са имали син. Знаете ли името му?
Какво? Ти изпитваш ли ме?
Какво? Вие изпитвате ли ме? Да видим дали ще отговорите на въпроса.
Дръж се добре, Хилик. Напоследък не се чувства добре, но е добро момче.
Кажи на г-н директора, как е името на бащата на Исус Навин.
Но първо, той да ми каже името на сина на Спартак.
Той е добро момче. Надарен.
Преподавателя по пиано каза, че има страхотен слух.
Той също рисува. Момчето копира Пикасо. Изглежда идентично.
Съжалявам, г-жа Валдман, но момчето не подхожда
за обучение в това училище.
Само заради бащата на Исус Навин?
Вие разбирате, че не можем да приемем всички, правим селекция.
Може би, г-н директора ще го изпита отново? - Не.
Това е въпрос на възприятие. Или го имаш или нямаш.
Синът ви може да има добри възприятия в други области.
Може би има склонност към занаятите.
Чувал съм, че професиите заварчик и шлосер много се търсят в днешни дни.
За съжаление, той повече не може да посещава това училище.
Съжалявам.
Помоли Йонатан да му пише на английски и научи най-накрая истината!
Ние всички се поболяхме от тази история.
Добре, добре. Няма нужда да крещиш!
"Уважаеми г-н Джек Валдман,
"Как се, чувстваш?" - Как така? Да не ти е приятел?
Не трябва така да се обръщаш към съветник на Президента.
"Г-н Всезнайко", а?
Пиши: "Моето семейство произхожда от Радом... "
"Баща ми, Меир, беше ковач... "
Това толкова ли е важно?
Разбира се, как иначе ще разбере дали сме от едно семейство?
Как е на английски език "ковач"? - Блехер. - Това е на идиш!
Блехер, блехер. - "Ковач... "
"Ковач". Блексмит.
"Черен Смит". - Не е Смит, казах ти Меир.
"Черен Смит" на английски е ковач.
Черен Смит? Както и да е.
И те имат един език.
Нека е Смит или Савската царица, какво значение има.
Какво може да си спомни? Тогава е бил малко дете.
Попитай го дали тази песен му напомня нещо...
Няма значение. Попитай го дали е имал "болестта".
Скоро ще се превърне в "гефилте фиш". (Пълнена риба).
През цялото време плува в кръг. Рибите спят ли изобщо?
Не знам. Никога не съм бил шаран.
Скоро ще ти сложим малко моркови в главата.
Може би трябва и за теб малко моркови в главата, а?
Майка ти каза, че заради мен не се чувстваш добре.
Заради снимката на Янкел.
Разбираш, че съм длъжен да му пиша.
За да се знае със сигурност.
Ако Бабеле Бейе беше тук, във ваната, какво би направил?
Какво би направил Бабеле Бейе...?
Ще ти кажа, какво би направил той. Със сигурност не би останал в тази вана.
Един път вкарали Бабеле в затвор, с високи стени наоколо.
Имало електрическа ограда, ако я докоснеш ставаш на въглен.
Така че Бабеле дочакал да се стъмни и станал през нощта,
казал три пъти "Хак-Ништ-Ин-Чайник!"
и изведнъж му израснали крила. Едно тук и едно от другата страна.
Големи. И той започнал да размахва крилата си.
По-бързо и по-бързо,
и тогава започнал да се издига,
по-бързо и по-бързо, и полетял нагоре.
Той излетял през прозореца. Пазача на затвора излязъл на двора,
забелязал го и извикал: "Стой, Бабеле, свиньо!" Стой! "
И той имал един шмайзер, взел го и започнал да стреля...
Но Бабеле Бейе летял още по-високо,
над стените, над оградите и над комините
чак до един черен облак и в синьото небе над него.
Целият път, чак до...
Америка!
Нямаш ли си други работи, а?
Как мога да се изкъпя с това животно във ваната?
Не си играй с рибата, това е храна.
Не е за Шабат, но намерих купувач за "Щудебейкър"-а.
Кога? - Точно сега. Менаше, уредника на синагогата.
Ами апартамента? Реши ли вече? - Не бързам.
Какво чакаш, Месията ли?
Той изпрати телеграма и каза, че няма да идва.
В Холон няма да остане земя и ще съжаляваш цял живот.
Е, какво стана с Джек Валдман? Писа ли му?
Писах, но това не означава, че ще отговори. - Защо да не отговори?
Знаеш ли кого бих искал да срещна?
Красавицата на Кенеди, Жаклин. Това е нещо специално.
Защо не гледаме как Коен благославят? (първосвещениците в юдаизма)
Който погледне веднъж ще ослепее. - А ако погледне отново? - Ще оглушее.
Как може слепия да погледне към нещо отново?
"Бог да те благослови, Хилик. "
"Нека баща ти да не отиде в Америка да търси Янкел. " - Амин.
"Нека баща ти бъде щастлив. " - Амин.
"Нека сърцето му никога да не изскача"... - Амин.
"И нека продължава с историите за Бабеле Бейе. - Амин.
Пиши ми, Янкел. Пиши ми.
Ти ли си новият ни ученик? Как се казваш?
Аз не питам за вашето име. Не ме питайте за моето.
Хилик! - Защо не?
Гладиаторите не са побратимяват.
Може би ще трябва да те убия на бойната арена.
Надявам се, да не се стигне до това.
Не знам какво става с него. В последно време той...
Всичко е наред. Това е от Спартак, нали?
Хубав филм. Хилик, да отиваме в класа.
Нирит, запознай се Хилик, новият ни ученик.
"След смъртта на Мойсей, Божият слуга,
"Бог рече на Исус Навин (Йошуа сина на Нун):
"Мойсей моят слуга е мъртъв. Сега ти и всички тези хора
"идете оттатък река Йордан, в земите Израел, които ви завещах.
Навсякъде където стъпите, земята ще е ваша,
както бях обещал на Мойсей. "
Отлично, Йехиел, прекрасно четеш.
Нирит, продължи от 13-ти стих.
"Не забравяйте, заповедите на Мойсей, дадени му от Бога:
"Господ, вашият Бог ви дава тази земя... "
Следиш ли ме?
Искаш ли да видиш нещо интересно?
Чакай малко...
И ето я и нея. Казва се Яфа. (На иврит - красива).
Доста е грозна за Яфа. - Тя ми е приятелка.
Понякога ми дава пари за кино.
Тя е курва.
Може би някой ден и аз ще стана курва.
Не професионално. Нещо като хоби.
Нека Той да те благослови, и да те пази от беди...
да те пази от враговете и да ти посочи пътя.
И нека ти даде мир...
Татко няма да отиде в Америка. Татко те обича, Хилик.
Рахче!
Съжалявам, че толкова закъснях.
Пристигнах през нощта. Рано сутринта заминаваме.
Бях сигурен, че сте мъртви.
Как?
Почти така беше. Бях в ямата
и се престорих на мъртва, после избягах.
Това е Рахче. Мислехме, че тя е мъртва.
Не е за вярване.
Изведнъж хората възкръсват от мъртвите.
Колко приличаш на Янкел, малкия ми.
Зареждаш с мръсните дрехи, и излизат чисти час по-късно.
Нищо не переш на ръце, всичко е автоматизирано. Ето, виж.
Грешен бутон.
Ето.
Как се включва този боклук...?
Какво направи?!
Татко, тя се мести! - Мести се...
О, леле...
Татко, тя ни преследва!
Мойше, изключи я.
Как да я спра?! Хилик, какво си направил?
Добре. Честито...
Ако мислиш, че ще забравя за апартамента в Холон
заради пералната машина, се заблуждаваш.
Купих ти пералня и какво чувам?
Жалване и мрънкане.
Какво е това? За какво ти е необходим паспорт?
И какво толкова? Направих си, за всеки случай.
Ти джобовете ли ми проверяваш?
Ривка...
Ривкале...
Ривчук, никъде не отивам. Какво ти става?
Добре, ще си купим апартамент в Холон, нали?
Хайде...
Ще си купим апартамент.
Къде ти е ключът? С кой бутон да те включа?
Тихо. Децата ще ни чуят.
Има ли някой вътре?
Е, нека седнем някъде и да подпишем сделката.
Тук е толкова горещо - Донесе ли договора? - Да, в три екземпляра.
Мойше?
Не!
Мойше... - Мойше? Мойше!
Пусни ме! Татко!
Не се притеснявай, той трябва да свикне. Дай му време.
Здравей. Баща ми ме прати да купя цигари. - Какви?
Каква марка, татко?
"Ascot". - "Ascot".
Хубави цигари. Искаш ли? - Не.
Знаеш ли, ти приличаш на Вариния. - Коя е тя?
Възлюбената на Спартак. Никога ли не си гледала този филм? Аз го гледах 7 пъти.
Те го разпнаха накрая, както Иисус,
възлюбената му и детето отидоха да се сбогуват с него.
Имаш ли братя? - Един. А ти?
Имах.
Но той умря по време на войната.
Синайската кампания. - Аз също съм имал брат, който е умря.
В коя от войните? - В Холокоста. Искаш ли да видиш?
Това е Рахче, майка му.
Татко казва, че тя е имала най-красивите крака в града.
Приличате си. - Може би е все още жив. - Тогава къде е?
Може би в Америка. Чувала ли си за Джек Валдман?
Актьорът? - Съветникът на Президента.
Може би е той. Татко казва, че той има "болестта".
Каква болест? - Като баща ми, малки червени точки тук.
И как се нарича това? - Не знам. "Болестта".
Това смъртоносно ли е? - Не мисля. Но Янкел има същото заболяване.
Баща ми му написа писмо. И може би ще отиде там.
И не знам, дали ще се върне или не. - Разбира се, че ще се върне.
Това е тайна. Никой не трябва да знае. - Добре. - Закълни се.
Кълна се в Бога и в Тората.
Наистина ли не искаш да си дръпнеш. - Не.
Искаш ли да чуеш тайна за баща ми?
Той умрял ли е?
Не, той е в кибуц. Майка ми работеше като учителка в детската градина
и тя имаше помощничка. Нейното име е Ализа.
Баща ми се влюби в нея и моите родители се разведоха.
Майка ми и аз напуснахме кибуца и се преместихме тук.
А баща ти?
Той се ожени за Ализа и те имат дете.
Какво е това?
Презерватив. - А какво е "презерватив"?
Не знаеш ли как се раждат децата? - Разбира се, че знам!
Баща ми правеше в книговезницата книгата "Новородено".
И какво пишеше?
Че майката и бащата спят много близо един до друг... - И?
И спермата на бащата, си намира пътя до яйцеклетката на майката. - И това ли е всичко?
Той не пише ли, че бащата си вкарва пишката в майката? - Не знам.
Така прави, но преди това си поставя презерватив на неговата пишка.
За какво? - Така разбират, че са свършили.
Презерватива набъбва, докато не изригне.
И тогава всичко свършва, разбираш ли?
Обичам те. - И аз те обичам.
Здравей. - Здравей.
Да, моля. Мога ли да ви помогна?
Бих искал да се осведомя за Джек Валдман,
писах му писмо, но не съм получил отговор.
Разбираш ли ме?
Джек Валдман.
Аз съм Мойше Валдман. Джек Валдман, Джон Кенеди, нали?
Къде е консула? Искам да говоря с консула.
Кажете му, че бащата на на Джек Валдман е тук.
Бащата на Джек Валдман. Разбираш ли?
"С коменданта, моля."
Трябва да отидете там.
Има ли някой тук?
Как мога да ви помогна? - Става въпрос за Джек Валдман.
Аз съм Мойше Валдман.
Джек е Янкел. Аз му написах писмо,
но не получих отговор. Може би писмото не е пристигнало, кой знае?
Вие сте ни написали писмо? - Не на вас. На Джек Валдман.
Джек Валдман във Вашингтон.
Аз съм Мойше Валдман.
От улица "Бенбеништи".
Янкел... Валдман.
Искам да отида да го видя. Искам да му кажа...
Уважаеми господине, преди да пътувате за САЩ трябва да кандидатствате за виза.
Аз съм баща му, разбирате ли? Аз съм бащата на Янкел Валдман!
Чакайте, имам снимка.
Нека да ви я покажа.
Това е една стара снимка, когато Джек е все още Янкел.
Господине...
Един момент... Къде е...
Един момент и ще ви я покажа.
Уважаеми господине, охраната на посолството ще ви даде формуляр, за попълване.
Върви по дяволите!
Пипала ли си ми портфейла? - Какво?
Хилик!
Спешна работа.
"Кофико (маймунка на галено) в армията. Маймуната, която прави трикове на всички".
Жалко, че такъв "Кофико" нямаше с нас в концентрационния лагер.
Гладен ли си? Имам сандвич с яйце, искаш ли?
Татко, ще ми разкажеш ли какво се е случило с Янкел и Рахче през Холокоста?
Онази нощ дойде един германски офицер от СС
и каза, че трябва да свършим спешна работа в книговезницата.
Ние правихме тетрадки за немската армия,
за да могат да регистрират, кого и къде ще отведат.
Ние с Фройке работихме в книговезницата цялата нощ.
Чувахме изстрели и викове на хора на улицата.
Ние се страхувахме да излезем навън.
На следващата сутрин се върнах в празна къща.
Оттогава никога не съм ги виждал отново. - И какво направи?
Какво можех да направя?
Седмица, плаках на пода (през седмицата на траур, евреите седят на пода),
след това станах и това е всичко.
Всичките герои бяха първите, които загинаха.
А тези, които искаха да оцелеят, трябваше да си затворят здраво сърцето.
Трябваше да чувстваш, възможно най-малко
и възможно най-бързо да забравиш всичко.
Даже една думичка не написа този Джек-дрек (на идиш - скапан).
Някои успяваха да избягат.
Скачаха от влаковете и се криеха сред поляците.
Мислех, че може да е жив.
Може би е отишъл в Америка. Нищо.
Дори и неговата снимка,
която толкова отчаяно пазих.
Криех я в обувката си през цялото време в лагера. И сега я загубих.
Жалко, че изобщо оцелях.
Ще видиш, той ще пише, може дори да дойде.
Разбира се, ще слезе на спирката, която никога няма да направят.
Може би него го е срам, че съм баща му. Книговезник.
Може би ми е ядосан, че го оставих сам през нощта.
Той просто може да напише: "Аз съм Янкел, жив съм". Ще го разбера.
Важен човек. Съветник на президента Кенеди.
Кога ще се връщаш вкъщи?
Сега бях в банката.
Казаха ми, че си изтеглил всички пари.
Какво безсрамие. Не могат ли да пазят тайна?
Не забравяй, че това е също и моята банкова сметка.
Какво направи с парите?
Ние заделихме тези пари за апартамент.
Тези пари, съм спечелил с кръв, робувайки при машината.
Значи искаш да вземеш парите и да заминеш в Америка? - И ако така, какво?
Тогава отивай! Хайде!
Леля ми беше права.
Никога не трябваше да се омъжвам за теб.
Жалко, че Рахче умря. - А, вярно, съжалявам!
Може би с нея щеше да бъдеш щастлив.
Рахче, с най-красивите крака в Радом...
Колко пъти си мислиш, че мога да го слушам това?
Ти не си единствения, на когото цялото семейство е загинало.
Аз също бях там, ако помниш? Там, под душовете.
Така че не ми говори за Рахче?
Мойше, аз просто искам да живея.
Да живея!
И ако не с теб, тогава с някой друг, разбираш ли?
Какво направи със снимката? А?
Защо ми взе снимката?
Мислиш, че мога да го забравя? - Рахче...
Никога няма да го забравя! - Рахче...
Може би ще престанете с това арабско "Ум Кулкум"?
Какво е това, Саудитска Арабия? Йемен?
"Руди Закс"
Къде е? - За какво става въпрос?
Писмото ми, знам че си го взел. - Какво писмо, моля...
Писмото от Америка. Ти събираш марки, нали? - Да...
Мойше. - Какво "Мойше"? Той е взел писмото от Янкел.
Марките от САЩ са най-обикновените.
Имам купища от тях. - Да, разбира се...
Той не се чувства добре. - Аз се чувствам страхотно!
Върви по дяволите!
Хулиган!
Целувал ли си се някога?
Аз вече три пъти. - С кой? - Не е твоя работа.
Когато Спартак се срещна за първи път с Вариния,
той й призна, че никога не е бил с жена преди това.
На колко години е тоя Спартак? На 10?
Е, кога отивате в Америка?
Не знам. Все още не сме получили писмото.
Баща ми го чака през цялото време.
Търси дори в пощенските кутии на съседите.
Той направо полудява, страхувам се, че нещо лошо може да се случи с него.
Тогава ти сам му напиши. - Какво?
Той просто иска да знае, дали е жив, нали?
Тогава му напиши: "Здрасти, татко. Как си?
"Аз съм жив и здрав. Благодаря и довиждане, Янкел. "
Ти луда ли си? Това е лъжа!
Поне, това ще го успокои.
Прави каквото искаш. Какво ми пука?
Мойше, защо не отидеш на лекар? - Ти отивай на лекар.
Защо ме накара да напиша това писмо?
Нямаше да се разочаровам толкова. - Аз ли съм виновна, че не отговаря?
Всичко се проваля в този живот.
Ще се хвърля от балкона и това е.
Мойше!
Остави ме да сложа край на това веднъж завинаги.
Стига, всичко ще е наред. Успокой се сега.
Искам да умра. - Тихо, тихо... - Искам да умра.
"Съдебна сграда"
Какво искаш?
Момче, какво искаш?
Изчезвай от тук.
Колко струва едно писмо?
"Преводи, писма, завещания"
Ура!
Хилик, писмо от Америка!
Виж, Америка е друг свят. Не е като в Израел,
да те третират като боклук. Там всичко е различно.
Прочети внимателно и преведи всяка дума.
"Уважаеми г-н Валдман,
"Много се зарадвах да получа писмото ви.
"Моето семейството, също произхожда от Радом... "
Мойше, спокойно.
"Не знам много за моето детство,
"защото скочих от влака и изкарах войната в скривалище...
"В скривалище", през цялото време си знаех. Продължавай.
"Просто исках да знаете, че съм жив. "
Жив! Той е жив! Продължавай.
"Знам, че трябва да ви направи щастливи... "
Да ме направи щастлив? Не мога да повярвам. Давай.
"Трябва да се срещнем някак си.
Какво означава това: "някак си"?
Странно. - Какво е толкова странно?
Човека иска да ни посети, какво му е странното на това.
Може би ние дори сме роднини, кой знае...?
Йонатан, къде отиваш с това писмо? Ела тук.
Чу ли това? Той е жив!
Престани... Ненормалник!
Той е жив!
Той е написал думата "детство" погрешно, с "W", вместо с "Н".
Джек също прави правописни грешки! Какво очакваш?
Той също е роден в Радом!
Колко пъти ще прочиташ това писмо?
Ти дори не разбираш английски. - Какво ти става?
Искам да спя, изключи осветлението, имам главоболие.
Ти завиждаш. - За какво? - Защото получих писмо?
Защото Янкел е жив?
Какво ще кажеш, ако отида в Америка? - Тръгвай. - Ще отида. - Отивай!
Тук имаш две момчета и жена.
А ти ще търсиш някои си Джек в Америка.
Не можеш ли да разбереш, че Янкел е мъртъв?
Той не е мъртъв. - Мъртъв е.
Хората са видели как умира, разказвали са ти за това.
Ти напълно си загуби ума.
Къде отиваш през нощта?
Той не е мъртъв, чуваш ли? Той е жив.
Г-н Валдман! Какво правите тук?
Какво има? Нямате ли си работа?
Отивайте да работите!
Хилик, престани да си играеш с храната.
Достатъчно. Или четеш, или дрънкаш на китара.
Престани!
Виж какво направи!
Какъв е проблема, че чета?
Искаш да стана такъв като теб или като татко?
Това ли е, което искаш? - Тоест глупав като мен?
Г-н Всезнайко. Разбира се, че съм глупачка.
Разбира се, щом все още съм тук, значи съм глупачка.
Този костюм ми е голям, чувствам се като идиот. - Какви ги говориш?
Изглеждаш като милионер. Мойше, отпусни се.
Кога смяташ да заминеш? - Скоро, трябва да получа паспорт и виза.
Джек не може ли да ти помогне за визата?
Отиди в консулството и им кажи, че си негов баща.
Те няма да помогнат. Писах му, че мисля да отида при него и чакам отговор.
Слушай, имам човек, който може да ти изкара виза срещу малко пари.
Колко?
3000 лири. - Колко?
Ако не искаш, не си длъжен.
Той ще ти изкара виза, без излишни въпроси, без Джек без "Шмек".
Виж, ако имаш проблем с парите за пътуването,
мога да откупя твоя дял в книговезницата за добра цена.
Главното нещо, е да можеш да отидеш в Америка.
Джек ще ти намери работа там.
Накрая ще станеш главния книговезец на Белия дом!
Ето ги момичетата. Само ги погледни.
Фройке. - Здравей, сладурче.
О, запознай се с Ханале...? - Приятно ми е?
И приятелката й... - Ружка. - Мойше.
Ние пристигнахме на същия кораб, нали?
Забравете за кораба. Сега сме тук, в Израел.
И утре, Мойше отива в Америка! - Не точно утре...
Аз също бих искала да отида в Америка. Но брат ми иска в Израел.
Вие дори не знаете с кого говорите.
Неговият син е съветник на президента Кенеди.
Джек Валдман. - Все още не съм сигурен на 100%.
Янкел Валдман! От Радом!
Кой друг може да е? - Това истина ли е?
Той беше сигурен, че е починал в Аушвиц. Покажи им писмото.
Знаеш ли английски?
Има правописна грешка. - Няма грешка.
Наздраве! За Джек Валдман!
За Съединените щати на Радом!
По-добре свиквай с това, в Америка няма да си поръчаш чай с лимон!
Те винаги пият уиски, дори и на закуска!
Яйца и уиски, уиски с пуканки!
Ще отида да си сложа червило. Ти идваш ли?
Е, падаш ли си по нея? - Коя? Ханале? - Тя е моя.
Как така? Заряза ли Хения? - Те нямат нищо общо?
Ханале си е Ханале, Хения си е Хения.
Не смесвай месото и млякото.
Помолих я да доведе Ружка. - За какво?
За теб, затова.
Влизай.
И къде са рибите? - Те умряха.
Аз ще ти купя.
Чакай малко!
Какво ти става?
Ханале ми каза, че имаш жена и двама сина, вярно ли е?
Имам син, той е в Америка, и скоро ще ида при него.
И как си сигурен, че това е твоя син? - Не прочете ли писмото?
Сигурен съм, че това е Янкел.
А какво ще кажеш за жена си?
Аз не я обичам.
Обичах първата ми жена.
Тя имаше най-красивите крака в Радом.
Аз също имат красиви крака, виж.
Съпругът ми, Янек, той просто обожаваше краката ми.
Той винаги казваше: "Ружка, имаш перфектни крака".
И след това родих Сурке.
Всичките ми приятелки им станаха сини вени на краката заради бременността.
А на мен не, все едно изобщо не съм раждала.
Всяка нощ, Янек разтриваше с масло краката ми.
Той винаги казваше: "Имаш толкова гладка кожа. Като на бебе. "
Краката на Сурке бяха същите като моите.
"Моята малка Ружка", така я наричаше Янек.
Тя беше само на четири години.
Дори и войника от СС, които я отведе в лагера, каза:
"Какво красиво момиченце. Просто като кукла.
Тя наистина приличаше на порцеланова кукла.
Дори, когато той я застреля в главата, тя не кървеше толкова.
Само лицето пребледня.
След това Янек я взе в ръцете си и започна да вика.
И тогава СС охраната застреля и него в главата. - Стига!
Стига.
Всичко вече е в миналото.
Приключи.
Приключи. Успокой се...
Ела при мен.
Янек...
Моят Янек...
Мойше. - Моят Янек.
Янек... - Мойше, Мойше!
Янек, любов моя!
Рахче!
Янек...
Това е всичко, боли ли?
Писмото, което татко получи от Америка... - Какво за него?
Какво би станало, ако татко разбере, че не е истинско,
че това писмо е просто лъжа?
Дори не знам вече кое е най-добре.
Дали е по-добре Янкел да е жив или мъртъв.
Просто знам, че докато не намерим истината, никой няма да има покой тук.
Мислиш ли, че татко ще се върне?
А ти как мислиш, че синът му е жив, и той няма да отиде да го види?
Така че, мислиш, че ще отиде и няма да се върне?
Не знам. Просто се надявам, че когато отиде,
и установи, че Джек изобщо не е писал това писмо,
да не се разочарова.
По-добре да узнае истината преди да замине.
Просто исках... - Знам, че с добри намерения.
Как се досети?
Обикновен плик, на обикновена хартия.
Няма водни знаци на Белия дом, нищо.
И марката, дори не е от Америка.
И ако научи истината, ще се върне ли? - Надявам се.
Мислиш ли, че майка ми ще го приеме обратно?
Нека ти разкажа нещо за майка ми.
Когато е била в Аушвиц,
в 6 часа сутринта майка ми и нейните приятелки били изведени от блока.
"Блок"-така наричали бараката, където са живели в концентрационния лагер.
Било през зимата.
Всичко било покрито със сняг.
Те им казали, че отиват да се изкъпят на душовете.
Щом влезли, те разбрали, че това не са душове.
Имало дупка в тавана, но не за вода.
По стените имало следи от човешки нокти.
Всички започнали да крещят, когато затворили вратите зад тях.
Те знаели, че след минута ще пуснат газ и всички ще умрат.
Но познай какво се е случило.
Нямало никакъв газ.
Те отворили вратите след няколко минути и ги върнали всички обратно.
Никой не знаел защо.
Може би им е свършил газа този ден.
Може би нацистите са забравили да си платят сметката за газа, или...
или просто тази сутрин не са имали желание да убиват евреи.
По пътя обратно най-добрата приятелка на майка паднала в снега.
Мама се върнала, за да й помогне, за да не я убият.
Германския пазач ударил с всичка сила майка в крака.
Затова тя накуцва така.
Но това не било нищо за майка ни.
Да излезеш от душовете жив, е все едно да ти подарят живота.
Знаеш ли колко много сила ти дава това?
Но, татко, той е нещо друго.
Той все още е там, търси своя умрял син.
Мойше...
Остави ме на мира.
Какво правиш, кажи ми.
Имаш двама сина, на които им липсваш. Хилик постоянно пита... - Чий синове?
Дори не съм сигурен, че са мои. - А?
Те изобщо не приличат на мен. - Йонатан ти е одрал кожата...
Защо при тях я няма "болестта"? Нито у Йонатан, нито у Хилик.
Слава Богу, че я нямат! Това всичко, заради писмото ли е?
Ти напълно ли се побърка? - Отивам в Америка.
Кога? - Скоро.
Писах писмо на Янкел и Фройке ми урежда виза.
Той сега и с визи ли се занимава?
И какво му обеща за това?
Знам го този мошеник.
Обзалагам се, че иска да купи твоя дял от книговезницата.
Фройке мошеник? Лъжец!?
Познавам го от дете, той ми е като баща.
Знам, че му дължиш живота си. - Ти не знаеш нищо.
Той отиде пеша до Мюнхен за да ми донесе хляб...
И руснаците взели хляба му по пътя. Това съм го чувал.
Мойше, това не е важно сега. - Не, това е много важно!
Фройке не се е отказал! Върнал се обрано до Мюнхен,
да донесе пита хляб, за мен, за приятеля си.
Но сега той мисли само за себе си.
Губя си времето да говоря с теб. - Да не си посмял да го продадеш!
Искаш да отидеш в Америка, отивай, но защо така?
Защото ти не искаш и няма да ме пуснеш.
Защото моят Янкел е жив, а теб никой не ти е останал.
Ти ми каза, че хората в Аушвиц са го видели
да го водят в крематориума вече мъртъв.
Може би са се объркали. Това няма да е за пръв път.
Теб те заведоха до там и те върнаха, нали?
Ако дойде писмо от Янкел непременно ми съобщи.
Дай това на Йонатан. Нови книги от книговезницата.
Върни се вкъщи, Мойше, върни се. Иначе и това ще загубиш.
Нищо няма да ти остане!
Защо целуна хляба? - Баща ми така ме научи.
Така постъпвали в Холокоста.
Но това е било преди, в диаспората.
Сега сме в Израел, ние не целуваме хляба, просто го ядем.
Е, хайде играй. - Не искам.
Всички е заради теб, глупачко! - Какво е заради мен?
Ти каза, че трябва да напиша писмо. Сега баща ми ни напусна.
Всичко е заради теб!
Ти си написал писмо до него? - Да. - Защо? - Ти ми каза така!
Аз се шегувах, ти си луд!
Искаш баща ти отиде в Америка ли? - Нали това искаше?
Също както баща ти е избягал с помощничката на майка ти.
Ти си кучи син, никога повече нищо няма да ти казвам.
Глупак, какво правиш? Донеси топката! - Иди и сама си я вземи.
Никога повече няма да говоря с теб. - И на кого си притрябвала?
Ти си смрадлив набожник! - Ти си гадна ядячка на свинско!
Идиот дето целува парче хляб!
Ходи си вкъщи и си яж твоята "гефилте фиш"!
С Божията помощ, нека нещо лошо ти се случи, амин!
Какво означава "нещо лошо"? - Ще видиш.
Видях жена ми днес. Тя ме чакаше пред работното място.
Какво искаше тя? - А ти какво мислиш?
Сурке отново плачеше.
Кога? - Днес сутринта. Тя си удари коляното, и аз я целунах.
И тя продължаваше да ме пита: "Ти ме обичаш повече от всичко на света, нали?"
И аз й пеех...
Трябва да бъдеш внимателна с децата.
Един зимен ден, Янкел се докосна до печката и се изгори.
Горкия. - Той плака през цялата нощ. Рахче му сложи студен компрес.
Ходихме на кино в онази събота.
Чарли Чаплин - "Великият диктатор".
Янкел се смя толкова много...
Ти сигурен ли си, че е той? - Кой?
Янкел, в Америка. - Без съмнение.
Защо тогава не отидеш? - Кой е казал, че няма да ходя?
Просто чакам писмото от него.
Не те ли е страх да не се разочароваш?
Че ще изминеш целия път, и това няма да е той?
Искаш ли да се оженим?
Защо? - За да имаш дете.
Да, и след това нацистите да дойдат и да ги отведат?
Какви нацисти? Това е Израел.
Мислиш, че тук няма нацисти ли?
Че всичко това е приключило завинаги?
Ти си толкова наивен.
Във всеки момент може да влезе Гестапо и да те отведе.
Не се притеснявай, няма да им позволя.
Един път е достатъчно.
Само ги чакам да дойдат. Ще ги застрелям, като бездомни кучета.
Какво е това? Откъде го взе?
Купих го. - Дай ми го. - Не.
Дай ми го. - Не. - Ружка, дай ми това.
Войната свърши, няма нацисти. Сега, дай ми това. - Не!
Дай ми го, какво ти става... - Не! - Дай ми го, Ружка!
Ти си напълно откачила!
Не, войната не е свършила. Не!
Какво става? - Тя напълно се побърка.
Извикай линейка, има телефон във фоайето.
Ружка, какво става?
И след това тя го попита: "Аз какво съм, пиленце ли?"
Точно говорихме за теб!
Какво става, всичко наред ли е?
Приятелката ти е абсолютно луда. Тя стреля с пистолет!
Скарахте ли се? - Не.
Тя вече три пъти се опитва да се самоубие.
Сега ли ми го казваш?
Сега само някоя луда ми трябва, която иска да се самоубие?
Ти си егоист! - Аз ли съм егоист?
Какво става с моята виза? - Само това ли е в главата ти?
Твоята виза?
Аз ти дадох 2,000 лири. Къде ми е визата?
Фройке, няма да ти продам моя дял от бизнеса, чуваш ли?
Яков Епщейн,
търси сестра си, Хая, родена през 1912 г.
последно видяна през 1942 г. в Треблинка...
Влизай.
Хилик? Какво правиш тук?
Точно на време. Хайде, да хапнем нещо.
"Моя красива птица, ти отново се върна,
"от топлите страни, при моя прозорец.
"Твоят глас ми е нужен,
"колко много страда душата ми,
"през зимата, когато ти ме оставяш. "
Сигурен ли си, че не си гладен?
Правят страхотни кюфтета, почти същите като на майка ти.
Как е вкъщи? - Добре.
Йонатан прочете ли вече всички книги?
Истински професор, а? А ти завърши ли твоя Магически Фенер?
Много хубаво.
Не знам, какво ти е казала майка ти... - Че заминаваш за Америка.
Така ли каза тя? Може би. И какво?
Ти получи писмо.
От къде? От Америка? Дай да го видя.
Какво пише тук?
Че не може да ти помогне с визата и че съжалява.
Какви ги приказваш. Ти дори дума не разбираш на английски.
Моята учителка, Батия, ми го преведе. - На кой му пука за Батия?
Той ми писа черно на бяло, че той е от Радом.
Виждаш ли?
Аз написах това писмо.
Какво?
Отидох до сградата на съда, където седят с пишещи машини.
Помолих човека и му казах какво да напише.
Какво!
Това е писмото, което са изпратили.
Той не е твой син. Неговото име е Джек. Не Янкел.
Той е роден в Америка. В Лос Анжелис.
И той няма "болестта".
Просто исках да го знаеш.
Как можа да направиш това? Не те ли е срам?
Видях как чакаше писмо всеки ден.
Но не мислех, че ще напуснеш дома. - А какво си мислеше?
Какво си мислеше?
Янкел ми беше първороден.
Ако не бяха го убили проклетите нацисти,
ти дори нямаше да си роден!
Ти нямаше да си на този свят.
Извинявай, че съм жив. Но Янкел е мъртъв. Мъртъв!
Просто исках да си щастлив. Затова написах писмото.
Да не ти изскача сърцето от гърдите. Исках да си щастлив!
Хилик!
Не!
По-добре се грижи за сина си, татенце!
Копеле! Ти ме излъга! - За какво говориш...
Парите! 2,000 лири! Ти ми взе 2,000 лири.
Няма виза, нищо. Ти си крадец! - Не исках да стане така.
Всичко това, защото на Хитлер му пука.
Заради Хитлер ли искаш да заграбиш моя дял в бизнеса?
Заради Хитлер ли искаш да ме оставиш без нищо?
Той ще ме убие. Помощ!
Ти продължаваше да ме убеждаваш, че Янкел е жив. Защо?
За да ме обереш ли? Защо?
Не съм виновен аз, че е умрял? Аз ли го изпратих в крематориума?
Какво искаш от мен?
Мислиш, че си останал без нищо ли?
Имаш две деца. Аз какво имам?
"Шевролет" и жена, която постоянно плаче последните 20 години?
Това е, което имам аз!
О, Боже.
"Вземи ме под твоето крило!
"И бъди сестра и майка за мен...
Здравей. - Трябваше да разговарям с баща ми.
Добре, седни.
Казах му истината.
На кой? - На баща ми.
"Гнездо на моите забравени молитви!"
"И в миг на милосърдие между изгряващото и залязващо слънце.
"Седни до мен, и ще ти кажа,
"Тайната на моето страдание!"
"Казват, че има младост в света,
"къде е моята?
Подарък. За теб.
Благодаря.
Това е нова плоча. За гетото.
Защо си все още в леглото, татко? - Не знам.
Нямам сили.
Боли ли те сърцето, изскача ли ти?
Не, Хилик.
Сърцето не ми изскача.
И знаеш ли, Хилик? Аз дори не го чувствам!
Дори не усещам неговото биене. - Значи е добре, нали?
Кой знае? Може би е за добро.
Може би аз изобщо нямам сърце.
Все още ли си ми сърдит, за писмото? - Не, не.
Нищо работа. Прекрасна мечта.
Знаеш ли откъде беше марката, дето беше залепил на плика?
От Румъния.
Джек Валдман от Румъния...
Всичко това е празнота, Хилик. Нищо не върви. Няма Янкел.
Най-добрият ми приятел ме лъже и дори за автобусната спирка...
дето помолих... сигурно написах сто писма.
Нищо, пустота...
Може би някой те е погледнал със "зли очи".
Може би Хилик. Може би си прав.
Някой ме е погледнал със "зли очи".
Тогава аз ще го извадя от теб.
Нали разбираш, че това са глупости, тези заплювания?
"Бабешки работи", както казва мама.
Знаеш ли какво каза Спартак?
"Душевен покой може да не съществува, но докато сме живи трябва да сме си лоялни. "
Това Спартак ли го каза? - Във филма.
Това го е казал Кърк Дъглас.
Това е Холивуд. Там всичко е една голяма лъжа...
Фокус-мокус. - Не всичко.
Виж, татко, болестта.
Откога ти е това? - Снощи го видях. Почти като при теб.
Прости ми, Хилик, прости ми.
На това ще му намерим друго място.
"Следобед е.
"Слънцето проблясва през цепнатините.
"Много е горещо. Хората се влудяват.
"Вода! Дайте ни вода!
"Внимание! Всички пътници трябва да оставят
"багажа си и да слязат от влака."
Намерих ги при отпадъците зад киното.
Но това са само неподвижни кадри. За какво са ти?
Това е невероятно, виждаш неща, които не се показват във филма.
Какво, например?
Виж сандалите на Вариния. Приличат ли ти на римски?
Майка ми има същите сандали!
Кажи ми, Мойше...
Моите крака толкова ли са грозни?
Имаш красиви крака.
Да?
Много красиви.
Виждаш ли това? Това е камион.
Откъде знаеш? - Виж следващия кадър.
Римския камион си е заминал!
И това е моята любима снимка.
Спартак и Вариния преди решаващата битка.
Хилик, ставай! Ела бързо!
Ела да видиш нещо!
Правят автобусна спирка. Както ги помолих в писмото до кметството.
Моята спирка! - На автобусната компания "Егед".
Какво ще кажеш, ще дойде ли автобус? - Ще дойде.
И ще спре тук до нашата къща? - Разбира се. Ще видиш.
Нещо идва...
Въпреки, че баща ми знаеше, че Янкел е мъртъв, той никога не беше напълно с нас.
Янкел продължи да му се появява.
През деня, когато баща ми е буден, и през нощта в сънищата му.
Но дори и когато баща ми се скиташе сред мъртвите, той винаги се връщаше при нас,
при неговото семейство, единствения живот, който имаше.
Обикновен живот, който понякога го изпълваше с малки победи.
Translation ZALMEN BEHAR
"В памет на моите родители: Рахел и Аарон Фелдман.
"И в памет на Йехиел, моят брат, с който така и не се запознах".